1984, Berlinul de Est. Glasnost-ul nu se vede nicăieri.
Populația RDG e sub controlul STASI, poliția secretă est-germană.
STASI are 100.000 de angajați și 200.000 de informatori
și are rolul de a asigura dictatura proletariatului.
Scopul său declarat: "Să se știe tot."
Noiembrie 1984
Nu mișca. Ochii în pământ.
Mișcă-te!
Centrul de detenție temporară Ministerul securității de stat
Adresează-i-te cu "domnule căpitan"!
Intră.
Ia loc.
Mâinile sub coapse, palmele în jos.
- Ce ai de spus? - N-am făcut nimic.
Nu știu nimic.
N-ai făcut nimic, nu știi nimic...
Crezi că închidem oamenii după un capriciu?
Nu...
Dacă tu crezi că sistemul nostru uman e capabil de așa ceva,
doar asta ar justifica arestarea ta.
Am vrea să-ți împrospătăm memoria, prizonier numărul 227.
Pe 28 septembrie, Dieter Primasens, prietenul și vecinul tău,
a fugit în vest. Noi credem că a fost ajutat.
Nu știu nimic. Nici măcar nu mi-a spus că vrea să plece.
Am auzit prima dată de asta la serviciu.
Te rog să-ți reamintești ce ai făcut pe 28 septembrie.
- Scrie în declarația mea. - Spune-mi din nou.
Am fost la memorialul din parcul Treptow cu copiii mei.
Unde m-am întâlnit cu vechiul meu prieten, Max Kirchner.
Am fost la el acasă și am ascultat muzică până târziu.
Are telefon, îl poți suna ca să confirme asta.
Pot să-ți dau eu numărul.
Inamicii statului sunt aroganți. Țineți minte asta.
E nevoie de răbdare. Cam vreo 40 de ore.
Colegiul STASI, Potsdam-Eiche
Derulez înainte...
Vreau să dorm. Vă rog, lăsați-mă să dorm!
Mâinile sub coapse.
Spune-mi din nou ce ai făcut pe 28 septembrie.
Vă rog, doar o oră, doar un somn scurt...
Spune-mi din nou ce ai făcut în ziua aceea.
De ce-l țineți treaz așa mult? E inuman.
Un prizonier nevinovat, va deveni tot mai furios
datorită nedreptății suferite. Va striga și va fi furios.
Un prizonier vinovat devine tot mai calm și mai tăcut...
Sau plânge. Știe că e acolo pentru un motiv.
Cea mai bună cale de a stabili vinovăția sau nevinovăția
este un interogatoriu non-stop.
...prietenul din școală, Max Kirchner.
Am fost la el acasă și am ascultat muzică până târziu.
Are un telefon, poți să-l suni ca să confirme asta.
Ați observat ceva la declarația lui?
- E aceeași ca la început. - Exact aceeași. Cuvânt cu cuvânt.
Oamenii care spun adevărul, pot reformula unele lucruri. Și o fac.
Un mincinos are fraze pregătite,
pe care le folosește repetat când e sub presiune.
227 minte.
Avem doi indicatori importanți, și poate crește intensitatea.
Dacă nu dai nume, va trebui să-ți arestăm soția.
Jan și Nadia vor fi dați în grija statului.
Asta vrei?
Cine l-a ajutat să fugă?
- Gläske... - Repetă! Vorbește mai clar!
- Gläske... Werner Gläske. - Werner...
...Gläske.
Tăcere!
Ascultați!
Știe cineva ce e aia?
E eșantionul de miros pentru câini.
Trebuie colectat la fiecare interogatoriu. Nu uitați niciodată!
Subiecții sunt dușmanii socialismului.
Nu uitați asta niciodată!
La revedere.
A fost bine, foarte bine.
Îți amintești cum stăteam acolo acum 20 de ani?
Mi-au oferit o catedră.
Viața nu e despre note bune, chiar dacă ale mele n-au fost rele.
Ce mai pui la cale?
De ce crezi întotdeauna că plănuiesc ceva?
- Voiam să te invit la teatru. - La teatru?
Am aflat că ministrul Hempf se duce.
Ca șef al departamentului de cultură, ar trebui să mă duc.
Începe la ora 19. Ar trebui să mergem.
VIEȚILE ALTORA
Ministrul Hempf la "ora 1".
Era în Securitate, știi?
A curățat scena teatrului.
Georg Dreyman, scriitorul.
Un tip arogant, tipul despre care îmi avertizam studenții.
Dar e loial. Dacă erau toți ca el, aș fi șomer.
E singurul nostru scriitor nesubversiv care e citit și în vest.
El crede că RDG e cea mai mare țară de pe pământ.
- Ce e, copila mea? O viziune nouă? - Vorbește, Marta!
- Vorbește! - Arthur al tău... e mort.
Arthur?
Nu poți să te înșeli, doar de data asta?
Nu, soră. Crede-mă. A căzut și a murit.
Zdrobit de roată.
Văd asta, chiar dacă aș prefera să văd orice altă oroare.
De ce nu scap de viziunile astea?
Elena!
Du-te acasă... și jelește. Am să-ți termin eu tura.
Ți-a plăcut? Dreyman e bun, nu?
- Eu l-aș monitoriza. - Să fie monitorizat?
Predatul ăla îți distruge instinctele.
- M-aș putea ocupa chiar eu. - E curat, îți spun eu.
Și Hempf îl place. Ne-am împușca singuri în picior.
Eu cobor.
"Chipurile iubirii"
Am auzit multe despre munca dumneavoastră.
Se spune de cultura noastră că e pe mâini bune.
Numele dumneavoastră e pomenit în cercurile partidului.
Noi suntem "scutul și sabia" partidului.
Sunt conștient de asta tot timpul.
Ce părere ai de el?
De Georg Dreyman?
- Poate... - Poate ce?
Poate nu e așa curat cum pare.
Grubitz!
De asta tu și eu suntem în vârf.
Un tip obișnuit din STASI ar fi spus,
"Unul dintre cei mai buni! Loial!", etc. Dar noi putem vedea mai mult.
Te îndrepți spre vârful cel mai înalt, Grubitz.
E ceva necurat la el. O simt în mine.
Dreyman dă o petrecere săptămâna viitoare.
Se duc persoane dubioase. Hauser și gașca aia.
Încearcă să pui microfoane discret până atunci.
Măsurile A și B. Doar în camerele lui.
Nimic evident. Are prieteni puternici.
Nimeni nu trebuie să știe asta, până nu găsim ceva.
Dar dacă aflăm ceva despre el,
vei avea un prieten bun în Comitetul Central.
Înțelegi ce spun?
O zi bună, tovarășe ministru.
De ce se uită la noi?
Ce caută aici, până la urmă? Cred că e îndrăgostit de tine.
Nu pot lăsa să treacă seara fără un toast pentru artiștii noștri.
Un mare socialist, nu-mi amintesc cine a fost, a spus odată:
"Scriitorii sunt inginerii sufletului".
Deci Georg Dreyman e unul dintre cei mai mari ingineri
ai țării noastre.
Ce parteneri de pat fermecători ai!
Paul!
Și pentru Christa-Maria Sieland, cea mai încântătoare perlă a RDG.
Să ridicăm paharele pentru Christa-Maria Sieland:
Trei urale pentru ea.
Cineva ca el nici nu merită să ți se adreseze.
Stai cu mine!
Și acum ceva pentru suflet...
Se poate?
- Cum ți-a plăcut discursul meu? - Multe mulțumiri.
Mi-a plăcut și piesa ta.
Serios, a fost bună.
"Inginerii sufletului". Era un citat după Stalin.
Serios?
Și mie îmi place să provoc, domnule Hauser.
Dar spre deosebire de dumneavoastră, eu știu cât de departe pot merge.
Sunt mai mult ca dragul nostru Dreyman.
Știe că partidul are nevoie de artiști, dar că artiștii
au și mai mare nevoie de partid.
Dacă vreți să vorbiți despre politică, îmi găsesc alt partener.
- Sunt doritor. - Prea târziu!
- Urmăresc teatrul nostru cu interes. - Erau oamenii de teatru...
- Paul! - E în regulă.
Îl cunosc pe domnul Hauser de ani buni. Tovarășe Schwalber!
Și dumneavoastră ați făcut treabă bună în seara asta.
Dreyman, mă bucur că lucrezi cu asemenea regizori.
N-a fost întotdeauna așa.
Te referi la Jerska?
Cred că l-ai judecat prea aspru. Sigur, a mers prea departe.
Fără îndoială. Dar pune-te în locul lui pentru o clipă.
Nu-și poate scoate numele din declarație.
Ar putea lucra pentru orice teatru din vest. Dar vrea să stea aici.
Pentru că el crede în socialism și în țara asta.
- Punerea lui pe lista neagră este... - Punerea pe lista neagră?
Nu facem asta aici! Ar trebui să-ți alegi cuvintele mai atent.
Tovarășe Hempf, doar între noi doi:
Piesele mele nu sunt destul de puternice ca să supraviețuiască
regiei lui Schwalber.
Am nevoie de Jerska, și cred că l-ai judecat prea aspru.
Eu n-am făcut-o. Dar asta îmi place la piesele tale.
Iubirea ta pentru oameni, credința ta ca oamenii se pot schimba.
Dreyman, nu contează cât de des o spui în piesele tale,
oamenii nu se schimbă!
El ce face, apropo?
Speră că punerea lui pe lista... că va putea lucra din nou în curând.
- Are dreptate să spere? - Sigur că da.
Atâta timp cât va trăi, și chiar mai mult.
Pentru că așa cum știi, Dreyman, speranța moare întotdeauna ultima.
Echipa va fi pregătită să pună microfoane mâine.
Trebuie să termine până joi. Crezi că poți face asta?
Noapte bună.
...și teren pentru crescătorii de găini,
dar folosit într-un mod eficient...
Politica economică a celui de-al 10-lea congres al partidului
este solidă. Acum mai mult ca niciodată...
- Voi avea necazuri dacă nu plec. - Cu cine?
- Cu prietena mea. - Prietena?
- Bine, atunci. - Hai să ne jucăm!
20 de minute.
- Da? - Doamnă Meineke...
Dacă spuneți de asta oricui, Masha își pierde locul la universitate.
- S-a înțeles? - Da.
Trimite-i doamnei Meineke un dar pentru cooperarea ei.
Cred că e din nou joi. Timpul trece atât de repede...
Poate că ăsta e un lucru bun.
- Ce mai faci? - Nu prea rău.
- Nu e întotdeauna așa gălăgie. - Doar joia, știu.
Da.
Ne-ai lipsit la premieră.
Schwalber a făcut treabă bună?
Părțile bune au fost furate de la tine.
Asta-mi ține ideile vii.
Nu-i suport pe oamenii grași, bine îmbrăcați de la premiere.
Nu par să fiu eu, nu?
Dar poate că acesta sunt eu cel adevărat, nu vechiul Jerska.
El era prietenos și atent, hrănit de succes,
totul mulțumită amabilității ștabilor.
Dar n-am să mă mai plâng.
În viața mea viitoare, voi fi doar un autor.
Un autor fericit care poate scrie orice dorește.
Ca tine.
Ce e un regizor dacă nu poate regiza?
E un proiecționist fără film, un morar fără porumb. E nimic.
Absolut nimic.
Albert, ministrul a fost la premieră. Ministrul Hempf.
Am vorbit cu el despre punerea ta pe lista neagră.
Arată promițător.
El mi-a dat speranță, speranță concretă. La propriu.
Serios?
E perfect.
Vin georgian ieftin. Château Jerska.
Deci vine și sfântul nostru băutor?
Am uitat să-l întreb.
Ești tare și puternic. Așa am nevoie de tine.
Nu lăsa negura asta în viața ta.
- Albert e prietenul meu. - Și tu ești iubitul meu.
Arată ca de 50 de ani.
Dar eu voi face 40 de ani, da?
Nu uita, ai promis să porți cravată la aniversarea ta.
Aș purta, dar nu am una.
Bonne anniversaire!
- O cravată? - Ai spus că nu vrei cărți.
Sau nu știi să faci nod la cravată, poet al clasei muncitoare ce ești?
Ce? M-am născut purtând cravată!
A trebuit "să lupt ca să ies din cătușele clasei de mijloc".
Atunci pune-ți din nou cătușele alea, doar pentru mine.
Bine...
Nu e mare lucru să faci un nod la cravată.
Doamnă Meineke, vreți să veniți o clipă?
Puteți face nod la cravată?
N-ai idee cât de recunoscător sunt.
- Nu te simți bine? - Nu... Mă simt bine.
Ai terminat?
Minunat. E perfect. Nu putea fi mai bine.
- Poți păstra un secret, da? - Sigur.
Să fiu al naibii!
Și credeam că n-o poți face.
În mod normal nu-ți ascunzi talentele.
N-ai idee de ce pot face!
Primul invitat.
Dragii noștri vecini iar au închis ușa principală. Te duci tu?
Da.
Maestre! Cadourile noastre umile.
Am specificat clar, fără cărți! Dar mulțumesc.
Uite-te mai întâi.
- Beți ceva? - Un suc.
- Eu beau votcă. - Aduc eu.
- De ce naiba stă Albert singur? - Nu vorbește cu noi.
Ne-a gonit pe toți.
Ți-am adus și eu ceva.
Chiar ai venit aici ca să citești?
Este Brecht!
Mă simt ca un șarlatan printre oamenii aceștia.
Un șarlatan? Termină, Albert!
Îți pierzi simțul realității.
Știi cum te admirăm, cum te admiră toată lumea.
Pentru ceva ce am făcut acum 10 ani
și probabil n-am să mai fac niciodată.
Regizorul meu preferat! Așteaptă!
Vreau să vorbesc cu tine o clipă.
Spune-mi din nou cum ai ajuns în poziția asta.
Talent pur. Desigur!
Dar ce a mai trebuit să faci? Toată lumea știe că ești cu STASI!
Ce insinuare revoltătoare!
- Paul! - Ce e?
Scuzați-l pe prietenul meu, a băut prea mult.
- Dar știi că e cu STASI! - Nu, Paul. Nu știu asta.
Ești un asemenea idealist că ești aproape un ștab.
Informatorii și conformiștii ca el l-au ruinat pe Albert.
Dacă nu iei poziție, nu ești om!
Dacă vei vreodată să acționezi, cheamă-mă.
Dacă nu, nu va trebui să ne mai întâlnim.
- Prietenii tăi nu prea au gust. - Nu e corect.
Uită-te la acest minunat scărpinător de spate.
- E o furculiță de salată! - Totuși, e minunată...
Și uită-te la ăsta.
- Îmi voi scrie noua piesă cu ăsta. - Nici tu nu ai gusturi!
Am la anumite lucruri.
E de la Jerska.
Deci ți-a dat o carte!
"Sonată pentru un om bun"
"Lazlo" și CMS desfac cadourile, apoi se pare că fac sex.
Ai întârziat.
Scuze, căpitane. Semafoarele m-au făcut să pierd toate cele 4 minute.
Știi cum e.
Fac deja asta! Incredibil!
Artiștii ăștia! Întotdeauna fac asta!
De asta prefer monitorizarea artiștilor decât a preoților
sau a activiștilor pentru pace.
Ne vedem mâine la ora 11:00.
Albert Jerska, operațiunea "Engerling".
Sistematic ca de obicei, Wiesler. Dosarele vor fi trimise.
Hai să mâncăm.
Echipa de volei BSG se va întâlni la ora 19:00.
Ai uitat? Șefii stau acolo.
Socialismul trebuie să înceapă undeva.
Cât despre numărul mașinii care l-a adus pe domnul Sieland acasă...
E mașina ministrului Hempf.
Wiesler, nu putem monitoriza oficiali de vârf.
Am îndepărtat nota asta din raportul tău.
Nimic scris de acum încolo, doar oral!
Deci ajutăm un membru al Comitetului să scape de un rival.
Știi ce poate însemna asta pentru cariera mea. Și pentru a ta.
Dacă găsim ceva...
De asta ne-am unit?
Îți amintești jurământul pe care l-am făcut?
"Suntem scutul și sabia partidului".
Ce este partidul fără membrii săi?
Și dacă acei membri sunt foarte influenți, și mai bine.
Am una nouă.
Honecker vine la birou, deschide fereastra, vede soarele și spune...
Ce s-a întâmplat?
- Doar... - Nu, continuă, colega!
Nu face nimic să râdem de președintele partidului, nu?
Probabil că oricum știu gluma.
Hai, spune-ne!
Ei bine... Honecker...
Adică, tovarășul secretar general vede soarele și spune,
"Bună dimineața, dragă soare!".
Mai degrabă, "Bună dimineața, dragă soare!".
Soarele răspunde, "Bună dimineața, dragă Erich!".
La amiază, Erich se duce la fereastră și spune,
"Bună ziua, dragă soare!".
Soarele răspunde, "Bună ziua, dragă Erich!".
Seara, Erich spune, "Bună seara, dragă soare!",
dar soarele nu răspunde.
"Bună seara, dragă soare..."
"Ce s-a întâmplat?", întreabă el.
Și soarele răspunde, "Du-te dracu', acum sunt în vest!".
Numele? Gradul? Departamentul?
Eu?
Stigler.
Locotenent major Axel Stigler. Departamentul M.
Nu trebuie să-ți spun ce înseamnă asta pentru cariera ta.
Vă rog, tovarășe locotenent-colonel, eu doar...
Îți bați joc de partid!
Asta e subminare, și foarte posibil să fie doar vârful aisbergului!
Voi raporta asta la biroul ministrului.
Glumeam! A fost bună, nu?
Dar și a ta a fost bună. Dar eu știu una mai bună.
Care e diferența între Honecker și un telefon?
Niciuna. Închide, încearcă din nou!
- Vii și tu? - Nu, trebuie să merg acasă.
La revedere.
Frig?
Christa, ai uitat de întâlnirea noastră de joi.
Sau poetul tău are două aniversări la rând?
Hai, intră.
Intră!
Nu știi ce e bine pentru tine.
Nu-ți face griji. Am eu grijă de tine.
Spune-mi că n-ai nevoie. Doar spune-o și te las să pleci.
Mă întâlnesc cu cineva.
Unde crezi că mergem? Te duc eu la el!
Vei ajunge și mai repede.
E timpul pentru niște adevăruri dureroase.
Da?
Idioții ăia!
Joia viitoare la Metropol.
Pornește!
Christa?
Ține-mă în brațe.
Bună seara, tovarășe!
Iar ai întârziat 5 minute.
Bună seara. Etajul 11, coridorul din dreapta.
Sunt deja aici.
- Cum ai intrat în clădire? - Mulți dintre voi locuiți aici.
- Nu cred că am mai fost aici. - Nu, nu cred că ai fost.
Ei bine? A fost frumos?
Mai stai puțin.
Nu pot, următorul client e la și jumătate.
Lucrez după program.
La ora 13:30? N-ai să reușești.
Sigur că am să reușesc. Nu-ți face griji.
Data viitoare fă-mi programare pentru mai mult timp.
La revedere.
Georg?
- Ai auzit de Hauser? - Nu, ce s-a întâmplat?
Nu poate primi permis de călătorie pentru conferințele lui din vest.
Te miră? Dacă e așa arogant, ar trebui să se aștepte la asta.
Tu l-ai lăsa să plece dacă ai fi în locul lor?
CMS vine acasă. "Lazlo" aprobă interdicția de călătorie externă
a lui Hauser.
- Mi-ai văzut cartea de Brecht? - Poftim?
- Cartea mea de Brecht. - Nu știu unde este.
Ciudat. Aș fi putut jura...
În ziua aceea de septembrie târziu În liniște, sub prunișor,
Acolo am avut-o, și mută-i dragoste lividă
În brațe am ținut-o ca pe-un vis.
Și chiar deasupră-ne, pe cerul însorit de vară,
Era un singur nor pe care l-am privit îndelung,
Ce alb era și tare sus
Și-n vreme ce mă tot uitam în sus, ea dispăru.
- Da? - Georg? Sunt Wallner.
- Ce este? - Georg, e vorba de Jerska.
S- a spânzurat aseară.
Georg?
Acum am să închid, bine?
"Sonată pentru un om bun"
Știi ce a zis Lenin despre "Appassionata" lui Beethoven.
"Dacă voi continua să o ascult, nu voi termina revoluția."
Poate cineva care a ascultat această muzică cu adevărat
să fie un om rău?
Chiar faci parte din STASI?
- Tu știi măcar ce e STASI? - Da. Sunt oameni răi...
...care pun oameni în închisoare, așa spune tata.
Înțeleg.
Cum se numește...
Cine?
Mingea! Cum se numește mingea ta?
Ești comic! Mingile nu au nume.
Totul e aranjat, domnule ministru. Cea mai nouă tehnologie.
În spatele fiecărui întrerupător, chiar și în toaletă.
- Măsura C pe hol... - Ai spus că vei găsi ceva!
Găsește ceva!
Aș sfătui și cel mai mare dușman să nu mă dezamăgească.
Acum pleacă de aici!
Nowack, tu o vei urmări pe Christa-Maria.
Vei raporta fiecare minut când ea nu e cu mine.
Am revocat permisul de călătorie al lui Hauser pentru conferință.
Poate asta va duce la ceva. Cei doi sunt foarte apropiați.
Cum merge între CMS și ministru?
- Se întâlnesc mâine seară, cred. - E bine! Foarte bine!
Avem mult de câștigat din povestea asta de iubire.
Sau mult de pierdut. Nu uita asta.
Mi-era frică doar de două lucruri:
Să fiu singur și să nu pot scrie.
De la moartea lui Albert, nu-mi pasă de scris sau de alți oameni.
Tot de ce mi-e frică acum e să te pierd pe tine.
Nu trebuie să te temi în seara asta. Ies doar câteva ore.
- Unde? - O colegă veche e în oraș.
Adevărat, Christa?
Adevărat?
Cum îndrăznești?!
Știu. Știu unde te duci.
Și te rog să nu te duci. Nu ai nevoie de el.
Știu și despre medicamentele tale.
Și cât de puțin crezi în talentul tău.
Măcar crezi în mine.
Christa-Maria.
Ești o mare artistă.
Eu știu asta. Și publicul tău o știe.
Nu ai nevoie de el.
Stai aici. Nu te duce la el.
Nu? Nu am nevoie de el?
Nu am nevoie de tot sistemul ăsta?
Dar tu?
Atunci, nici tu n-ai nevoie. Sau ai nevoie și mai puțin.
Dar te bagi în pat cu ei? De ce faci asta?
Pentru că te pot distruge și pe tine,
în ciuda talentului și a credinței tale.
Pentru că ei hotărăsc ce jucăm noi, cine trebuie să joace,
și cine să regizeze.
Nu vrei să ajungi ca Jerska.
Și nici eu nu vreau.
De asta plec acum.
Ai dreptate despre multe lucruri, și vreau să schimb așa multe.
Dar te rog, te implor...
Nu pleca!
Șefu', am venit la timp?
Lasă-mă să ghicesc ce fac cei doi...
Hai, te înlocuiesc eu.
Nu vreau să faci ore suplimentare din cauza mea.
"Nu intra pe ușa aia."
- Unde se duce? - Să întâlnească o veche colegă.
Vei primi raportul meu detaliat mâine. Mă descurc eu.
Noapte bună.
La ce te uiți?
Apă minerală.
Nu...
Votcă. Dublă.
Încă una.
Un coniac, te rog.
- Doamnă? - Pleacă, vreau să fiu singură.
Domnișoară Sieland.
- Ne cunoaștem? - Nu mă cunoașteți. Eu vă cunosc.
Multă lume vă iubește pentru cine sunteți.
Actorii nu sunt niciodată "cine sunt".
Dumneavoastră sunteți.
V-am văzut pe scenă.
Erați mai mult cine sunteți decât sunteți acum.
Deci știi cum sunt eu.
Eu sunt publicul.
- Trebuie să plec. - Unde?
- Mă întâlnesc cu o veche colegă. - Vedeți?
Acum nu sunteți dumneavoastră.
- Nu? - Nu.
Deci o cunoașteți bine pe această Christa-Maria Sieland.
Ce crezi... Va răni pe cineva care o iubește mai mult decât orice?
- S-ar vinde pentru artă? - Pentru artă?
Ai deja arta. Ar fi o afacere proastă.
Ești o mare artistă.
Nu știi asta?
Iar tu ești un om bun.
Când îmi încep tura, "Lazlo" și CMS se contrazic
dacă CMS ar trebui să se întâlnească cu colega ei de clasă.
În cele din urmă, ea pleacă.
"Lazlo" pare nefericit din cauza asta.
Dar după 20 de minute,
CMS se întoarce, spre surpriza lui "Lazlo" și a mea.
El pare fericit pentru asta. Urmează acte sexuale viguroase.
Ea spune că nu va mai pleca niciodată.
El spune repetat:
"Acum am puterea, acum voi face ce trebuie."
Asta e posibil să se refere la scrierea unei noi piese.
În săptămânile recente, scrisul lui "Lazlo" a fost dificil.
Ce vrea să spună prin declarația sa nu este clar.
Poate că vrea să aibă o mai mare grijă de casa lui.
Restul nopții a fost liniștit.
Tovarășe...
E doar pentru că...
Și el doarme...
- Bun raport. - Serios?
Nu știam că e în starea asta.
Nici eu.
"Despre cel care a ajuns de partea cealaltă."
"Biroul de statistică de pe strada Hand Beimler numără tot, știe tot."
"Câți pantofi cumpăr într-un an: 2,3."
"Câte cărți citesc într-un an: 3,2."
"Și câți elevi termină fiecare an cu 10 pe linie: 6347."
"Dar e ceva ce ei nu numără,"
"poate pentru că și pentru birocrați e dureros,"
"și acel lucru sunt sinuciderile."
"Dacă suni pe strada Beimler să întrebi câți oameni"
"dintre Elba și Oder, dintre Marea Baltică și Munții de Fier,"
"sunt duși de disperare la moarte, oracolul nostru al numerelor tace."
"Dar s-ar putea să-ți noteze numele pentru Securitatea Statului..."
"Acei oameni în gri care asigură siguranța țării noastre..."
"...și fericirea."
"În 1977, țara noastră a încetat numărarea sinuciderilor."
"Li se spune auto-criminali."
"Dar nu are nicio legătură cu crima."
"Nu dorește sânge, nu are pasiune, cunoaște doar moartea,"
"moartea la care toți sperăm."
"Când am încetat numărătoarea,"
"doar o țară din Europa a împins mai mulți oameni la moarte: Ungaria."
"Noi eram pe locul doi, țara Socialismului Existent Adevărat."
"Unul dintre cei nenumărați este Albert Jerska, marele regizor."
"Despre el vreau să vorbesc azi..."
Am încercat să obțin statistici care arată că Securitatea
lucrează mai eficient decât credem noi!
Mi-am repetat prostește discursul pentru vest aici.
De atunci, am devenit foarte muzical.
Ne putem întâlni la mine acasă.
"Ora 15, Memorialul Pankow"
Deci? E destul de sigur?
Propria mea "gardă de corp". Îi spun Rolf. Probabil e și numele lui.
- Spune. - Poftim.
Vrei să publici asta?
În vest, cu ajutorul tău. Ai să mă ajuți?
- I-ai spus lui Christa? - Nu.
Am să te ajut dacă nu-i spui nimic.
Poftim?
Georg, e pentru protecția ei.
Asta poate fi bun pentru "Spiegel". Sunt prieten cu un redactor de acolo.
Gregor Hessenstein. Îl cunoști?
- Nu personal. - Trebuie să-l întâlnești.
Dar nu poți publica folosindu-ți numele real.
Doar dacă ideea ta de distracție înseamnă 48 de ore de interogatoriu.
- Mi-e frig. - Am putea merge acasă la mine.
Nu e Securitatea la mine acasă!
Un prieten al lui Margot Honecker,
câștigător al Premiului Național clasa a doua.
Apartamentul meu e curat, îți spun!
Dacă am putea fi siguri...
Știu cum îți putem controla apartamentul.
Îl știi pe unchiul meu Frank, care vine în vizită din Berlinul de Vest
în fiecare sâmbătă, cu Mercedesul lui auriu.
Pare puțin riscant pentru mine, domnule Hauser.
Da, sunt de acord cu Georg.
Să vă ascundeți nepotul sub bancheta din spate?
- Nu sunt prea sigur. - Hai, nu vor căuta sub banchetă.
Se vor uita sub osii, vor bate în toba de eșapament,
apoi voi trece. Paul la fel.
Gărzile de la frontieră nu sunt prea istețe.
Ai o idee greșită.
Ce frontieră ai să treci?
Strada Heinrich-Heine. Bunul Heinrich Heine.
Mă știu pe mine și Mercedesul meu auriu.
Sunt prieten cu gărzile.
Crede-mă, am să te sun peste 2 ore cu o bere Schultheiss în mână,
și îți voi da știrea: Paul a trecut.
Nu!
Cum rămâne cu omul lui Paul de la STASI?
Rolf!
Rolfy, Rolfy...
- El va crede că Paul e acasă. - Bine, trebuie să plec.
Nu vrem să se sufoce, nu? Ar fi păcat.
Bine, aveți grijă!
Încă o bere?
Controlul de frontieră, strada Heinrich-Heine.
Cine e?
Niciun răspuns.
Doar de data asta, prietene.
- Dreyman. - Bun, planul lui Paul a mers!
- Niciun control la graniță? - Nu, nicio verificare specială.
Băieții ăia nu sunt prea răi. A funcționat cum am plănuit.
Mulțumesc pentru asta, domnule Hauser.
Nu face nimic, n-a fost deloc periculos.
Da, adevărat.
Pe curând, și mulțumesc mult.
La revedere.
Ce facem dacă vor întreba ce căutăm împreună?
Atunci... vom spune...
Vom spune că scriem o piesă de teatru împreună.
Pentru a 40-a aniversare a RDG.
Da!
Și e oarecum adevărat.
Cine ar fi crezut că Securitatea noastră e atât de incompetentă?
Cine ar fi crezut că sunt atât de idioți?
Așteaptă tu...
"19:32. Niciun alt incident important."
Salut, tovarășe. Ascultă asta!
Sigur, în 1967, erau foarte multe sinucideri.
Dar de ce în 1977? Trebuie să explici.
Trebuie să descrii condițiile sociale mai clar.
Trebuie să rămână literatură, nu agitație politică.
Textul e grozav. Vreau doar să fiu sigur că oamenii îl înțeleg în vest.
Vei provoca senzație oricum.
- Ăla e Hauser! - Sigur că e Hauser.
Nu e în vest!
Scriu o piesă împreună. Pentru aniversarea de 40 de ani.
- Mie nu mi se pare o piesă. - Nu? Atunci ce e?
Nu știu, dar nu e o piesă.
Gândești mult, sergent Leye. Ești un intelectual, nu?
Eu? Nu... Nu sunt unul dintre ăia.
Atunci nu te purta ca unul.
Te-am ales pe tine pentru că tu cunoști echipamentul
și nu pui întrebări.
- Lasă gânditul pentru superiori. - Da, domnule căpitan.
Eu am să plec, atunci.
O zi bună la muncă... Adică, sper să-ți placă munca ta.
Aș putea rescrie partea asta.
Am să-ți trimit toate materialele pe care le avem.
Poți face asta în două săptămâni?
Atunci am să o folosesc ca articol principal
în prima săptămână din martie.
E Christa.
Georg?
- Christa, el e Gregor Hessenstein. - Christa Sieland.
Sigur, știu asta!
Deci, ce conspirație puneți la cale?
Hauser și eu scriem o piesă pentru a 40-a aniversare a RDG.
Împreună?
"Spiegel" s-ar putea să scrie un articol despre ea.
- Și cine va juca rolul principal? - Voiam să te rugăm pe tine.
Christa, pe cine ai prefera să joci: Lenin sau bătrâna sa mamă?
Poți alege.
Văd că nu sunt binevenită aici. Mă duc să trag un pui de somn.
Prudenta ta e meritorie.
Cât mai puțini oameni știu, cu atât mai bine. Nu te joci cu STASI.
Apropo de asta, ți-am adus ceva.
Aș fi preferat o plăcintă întreagă. Am deja o mașină de scris.
STASI pot identifica stilul de scris.
Dacă interceptează textul la graniță, vei ajunge la Hohenschönhausen.
Și asta nu e distractiv, după cum poate confirma Paul, nu?
Mă tem că pot face rost doar de o bandă roșie pentru modelul ăsta.
- Te deranjează să scrii cu roșu? - Nu va fi o problemă.
- Ai unde să o ascunzi? - Da, am să găsesc un loc.
Nu trata asta cu ușurință.
Nu vreau ca următorul meu articol să fie despre dispariția ta.
Nimeni nu trebuie să știe că mașina asta de scris există.
Apartamentul ăsta e cu adevărat sigur?
Da.
E singurul loc rămas în RDG unde pot spune ce vreau.
Bine, atunci să bem pentru asta!
Asta e marfă adevărată.
Pentru tine! Pentru că lași poporul Germaniei
să vadă adevărata față a RDG.
Noroc.
E mai bună decât aia rusească. Pentru succesul tău!
Trebuie să-l văd pe tovarășul Grubitz. Exclus. Știi cât am investit...
Mâine la ora 14:30...
Spune-i că dacă se dă de gol, închidem întreaga parohie!
Poate să i se plângă papei!
Bine, am pierdut destul timp cu prostia asta.
Wiesler, mă bucur că ești aici. Trebuie să-ți arăt ceva.
"Condițiile de închisoare pentru artiștii subversivi"
"bazați pe profilul caracterului."
Destul de științific, nu? Și uită-te la asta:
"Supraveghetorul dizertației: A. Grubitz." Grozav, nu-i așa?
Eu i-am dat doar un 9.
N-ar trebui să creadă că obținerea unui doctorat cu mine e ușoară.
Dar asta e de primă mână.
Știai că sunt doar cinci tipuri de artiști?
Omul tău, Dreyman, e un tip 4.
Un "antropocentrist isteric".
Nu suportă să fie singur, tot timpul vorbește, are nevoie de prieteni.
Tipul acela nu trebuie adus niciodată la tribunal. Le place asta.
Detenția temporară e calea cea mai bună de a lucra cu ei.
Izolare completă și fără o dată de eliberare.
Fără contact uman tot timpul, nici măcar cu gărzile.
Tratament bun, fără hărțuială, fără abuz, fără scandaluri,
nimic despre care să poată scrie mai târziu.
După zece luni, îl eliberăm. Brusc... nu va mai face probleme.
Majoritatea celor de tipul 4 pe care i-am procesat așa
n-au mai scris niciodată nimic. Sau n-au mai picat, sau ce mai fac ei...
Și asta fără folosirea forței... Pur și simplu!
Oarecum... ca un cadou.
Ce te aduce aici? Vreun progres cu Dreyman?
De asta sunt aici.
- Cred că a venit timpul... - Pentru ce?
Pentru noi să o lăsăm mai moale cu operațiunea.
Nu vreau ture de zi și de noapte pentru un caz atât de nesigur.
Nesigur? Nu crezi că vom găsi ceva pentru ministru?
Poate dacă vom fi mai flexibili...
Dacă-l urmărim pe "Lazlo" în afara casei lui.
Să-i dau cazul lui Udo?
- Aș vrea să-l continui eu. - De ce?
Aș putea obține rezultate.
Trebuie doar să plănuiesc mai flexibil când vin și plec,
zile și nopți...
Poate pune ceva la cale în exterior.
Ceva nu e în regulă.
Ascunzi ceva.
Bine, am să-l scot pe Udo. Îl pot folosi pentru cazul Bisericii.
Scrie ca motiv: "Lipsa actelor suspecte".
Și, Wiesler!
Un sfat pentru tine: Nu mai suntem la școală.
Proiectele nu sunt pentru note, ci pentru succes.
"Biroul de statistică al statului numără tot, știe tot."
"Câți pantofi cumpăr într-un an: 2,3."
"Câte cărți citesc într-un an: 3,2."
"Și câți elevi termină fiecare an cu nota 10 pe linie: 6347."
"Ora 17. Lazlo citește primul act al piesei sale aniversare"
"în fața lui Hauser și Wallner."
- Nu scriem o piesă, Christa. - Nu trebuie să-mi spui mie.
- Dar vreau. E un text... - Nu-mi spune.
Poate nu sunt de încredere, așa cum spun prietenii tăi.
- Dar eu... - Sunt cu tine acum...
Orice ar fi.
Ministrul Riesenhuber, autorul raportului,
spune că nu există o soluție rapidă pentru salvarea pădurilor afectate.
Relațiile germane est-vest sunt tensionate.
Revista "Spiegel" a publicat azi un text de un autor est-german anonim
despre sinuciderile în RDG.
Asta vine după o serie de sinucideri a unor artiști importanți
din Berlinul de Est, ultimul fiind Albert Jerska.
După ce a fost pus pe lista neagră timp de 7 ani,
Jerska s-a sinucis pe 5 ianuarie.
În 1977, RDG a încetat publicarea oricărei informații
despre sinucideri.
În acel an, Ungaria era singura țară din Europa
cu o rată a sinuciderilor mai mare.
Da, domnule...
Ai eșuat lamentabil, Grubitz, amator incompetent!
Domnule general, omul nostru de la "Spiegel"
ne-a obținut fotografii ale originalului.
Felicitări! Cine l-a scris?
Nu știe, dar folosind modul de scriere al mașinii, vom...
Sunteți fără speranță! Aflați-mi numele!
Imediat ce primim rezultatele.
Dacă nu, veți fi puși la zid.
Andrea, unde e grafologul?
Astfel trag concluzia că e o mașină de scris ne profesională
produsă pentru export, foarte posibil un model "Kolibri", de la VEB Groma.
Dacă tușul ar fi fost roșu, aș fi putut fi mai exact.
Cine are o asemenea mașină de scris?
- Nu e niciuna înregistrată în RDG. - Ce înseamnă asta?
Ce folosește Hauser?
Paul Hauser are un model "Valentino", făcută de Olivetti.
- Modelul acela e mai orizontal... - Da, da! Și Wallner?
El scrie pe o Optima "Elite".
- Georg Dreyman? - Își scrie schițele de mână...
...apoi le bate la o mașină Wanderer "Torpedo".
N-a folosit niciodată altceva.
Cât de mare e mașina de scris "Kolibri"?
E una dintre cele mai mici disponibile: 19,5 x 9 x 19,5 centimetri.
Deci e ușor de mascat sub formă de carte.
Mulțumesc. Poți pleca.
La revedere, tovarășe.
"Statisticile secrete ale sinuciderilor"
Andrea, fă-mi legătura cu Wiesler.
"Ora 16. Grupul e epuizat de atât de mult scris."
- Da? - Ai auzit de articolul ăsta?
- Din "Spiegel"? Da. - Cum așa?
Hauser l-a sunat pe Dreyman și i-a spus despre el.
Wiesler, asta e foarte important.
Atât pentru cariera mea cât și a ta.
A pomenit cine ar putea fi în spatele articolului?
- Sau ai vreo idee? - Nu cred că a pomenit ceva.
Nu, absolut nimic.
Un redactor de la "Spiegel" a traversat granița sub nume fals
pe data de 27 și a petrecut patru ore aici.
Numele real: Gregor Hessenstein.
Departamentul 4 l-a urmărit până la Prenzlauer Berg,
apoi i-au pierdut urma.
A avut vreun contact cu Dreyman?
- N-aș fi notat în raport? - Da, desigur.
Dar miros un scriitor în spatele acestui text.
Aș fi uimit dacă mă înșel. Așa că fii foarte atent!
Rahat!
Urcă.
Dacă unul dintre oamenii tăi te înșală, îl pedepsești, nu?
- Sigur, sigur! - Chiar și o femeie? Corect?
Desigur.
Nu sunt toți cei care servesc un mare om, oamenii lui?
Poți vedea asta și așa... Într-adevăr, o poți vedea așa.
De aici își ia medicamentele ilegale. Christa-Maria Sieland.
Ar trebui să știi asta, e departamentul tău.
Depinde de tine dacă o vei ruina sau nu,
dar nu mai vreau să o văd pe o scenă germană.
Acum ieși.
Închide ușa!
Domnișoară Sieland? Vă rog să ne urmați. Avem câteva întrebări.
Veniți.
Deci... Tovarășă Sieland, ați avut o carieră frumoasă, nu?
E păcat, sincer. Erați bună. Erați foarte bună.
Dar s-a terminat prea repede. Luați loc.
Ce fac actorii când nu mai pot juca?
Vă rog...
Nu pot face nimic pentru dumneavoastră?
- Pentru Securitate? - E cam târziu pentru asta.
Îi cunosc pe aproape toți artiștii noștri. Pot afla multe.
Vă cred. Dar asta nu vă mai ajută acum.
Aș putea face altceva?
Ceva plăcut pentru amândoi.
Din păcate, v-ați făcut dușman un om foarte puternic.
Astfel că am mai puține libertăți decât aș avea în mod normal.
- Nu mă pot salva în niciun fel? - Îmi pare rău, doamnă.
Există o posibilitate.
Întrucât petreceți așa mult timp cu artiști și scriitori...
Nu știți nimic despre un articol din "Spiegel" de săptămâna asta?
Un articol despre sinucidere.
Securitatea! Deschideți ușa!
Deschideți!
A aprins lumina în birou.
Intrați înainte să distrugă vreo probă.
Rangă!
Nu cred că va fi necesar. Ce s-a întâmplat, tovarăși?
Avem un mandat pentru cercetarea locuinței.
- Ce căutați? - Secret.
Boysen, Müller: Dormitor. Greska: Bucătărie, baie, hol.
Heise și Thomas: Camera de zi, birou. Mergeți!
Ce ardeți aici?
Texte proaste.
Multă literatură vestică, nu?
Cartea aceea am primit-o de la Margot Honecker.
- Situație? - Totul după plan.
Nu am găsit nimic, cu excepția cărților și ziarelor din vest.
Nicio urmă!
- Ați cercetat cu atenție? - Da, tovarășe!
Care e următoarea mișcare?
- Tovarășe? - Scoate-ți oamenii!
În eventualitatea puțin probabilă că există daune,
puteți cere compensație.
Sunt sigur că totul e în perfectă ordine.
Da?
Wiesler, te aștept mâine la ora 9:00 la Hohenschönhausen.
Am să spun la ne gândim toți: A fost Christa-Maria.
STASI a arestat-o și ea te-a turnat.
- N-a fost ea. - Cum poți fi sigur?
Chiar tu ai spus că n-a fost acasă aseară.
Știe ascunzătoarea. Da, o știe.
Deci dacă ai dreptate, și cercetarea a fost datorită ei,
atunci ea e îngerul nostru păzitor.
Am venit să-l văd pe locotenent-colonelul Grubitz.
Căpitan Wiesler.
Camera de interogatoriu 76.
Da! Intră.
Luați loc.
Deci?
- Ce-a fost aia? - Mă întrebați ce-a fost aia?
Pentru ce-l bănuiești pe Dreyman?
El a scris articolul din "Spiegel".
Cine susține asta?
Veniți cu mine!
Poftim.
Nu știu cum ai putut fi atât de neglijent să ratezi toate astea!
Dar eu te cunosc altfel, mai ales ca interogator.
Deci îți mai dau o ultimă șansă.
Aduceți prizonierul 662, acum!
- Ești încă de partea bună? - Da.
Atunci nu strica asta din nou.
- Să încătușez prizonierul? - Nu, acum e informator.
Deci dumneavoastră sunteți comandantul meu?
Scrie.
Atunci, comandați-mi.
Peste alte 10 ore... Nu, peste 9 ore și jumătate,
domnul Roessing va spune publicului că tu, din motive de sănătate,
nu poți juca. Și asta va fi ultima pomenire a ta în lumea actorilor.
Asta dorești?
Spune-ne unde e ascunsă dovada.
Nu există o dovadă și nicio mașină de scris.
- Am inventat totul. - Sper că nu.
Dacă e așa, te vom ține aici.
O declarație falsă e sperjur, care înseamnă cam 2 ani de închisoare.
Dreyman va face oricum închisoare, datorită declarației tale,
și al materialului găsi în apartament.
Măcar salvează-te pe tine.
N-ai idee câți oameni sunt închiși aici pentru eroism prostesc.
- Nu uita de publicul tău. - "Nu uita de publicul tău"!
Are niște idei nostime.
Nu uita ce a făcut statul pentru tine...
Toată viața ta.
Acum poți face ceva pentru stat. Și îți va mulțumi.
Spune-mi unde e ascunsă mașina de scris.
Dreyman nu va afla niciodată.
Am să-ți dau drumul imediat și îl vom aresta
doar după ce te întorci la el.
Vei reuși să te prefaci surprinsă, sunt sigur.
Și diseară te vei întoarce pe scenă. În elementul tău.
În fața publicului tău.
Spune-mi unde sunt documentele.
Unde sunt?
Sunt în apartament...
Sub pragul ușii, între camera de zi și hol.
Îl puteți scoate.
De locul ăsta vorbești? Marchează locul exact cu o cruce.
Pari epuizată. Ține minte, acum ești informatoare.
Asta înseamnă responsabilități, cum ar fi conspirativitatea
și confidențialitatea, dar și privilegii...
Gardian!
- Cheamă-l pe Wiesler! - Căpitanul Wiesler a plecat, tovarășe.
Înțeleg!
Bine. Pe loc repaus.
Ce face un călăreț aruncat din șa? Se urcă înapoi.
Intră. Gândește-te peste noapte.
Ce s-a întâmplat n-are legătură cu casa.
Nu, ci cu toată țara.
Christa!
Am fost la Kerschner și nu au apă. Am nevoie de un duș.
Te-ai grăbit să ajungi aici!
Operațiunea "Lazlo" încă se desfășoară!
- Sunt amândoi înăuntru? - Da.
Acesta e raportul de azi.
Ultimul raport pentru operațiunea "Lazlo".
- De ce nu m-ai sunat? - Ce?
- De ce nu m-ai sunat? - Am fost la țară.
Dă-mi te rog peria de unghii.
STASI a fost aici. Au cercetat apartamentul.
Cine a fost?
Securitatea! Deschide!
Stai aici.
Bună ziua, tovarășe Dreyman. Locotenent-colonel Grubitz de la Securitate.
Voiam să mă asigur că au făcut o treabă minuțioasă aseară.
Biroul dumneavoastră? Vom începe de aici.
Căutați cu atenție notițe ascunse în cărți.
Ce avem noi aici?
Pragul ușii nu mi se pare în regulă.
Ar putea fi un compartiment secret?
Lăsați-o. Ea nu e suspectă.
Actrița...
Am fost prea slabă. Nu mai pot repara răul făcut.
Nu e nimic de reparat! Înțelegi? Nimic. Am mutat...
Iartă-mă, iartă-mă...
Du-ți oamenii la comandament. Misiunea s-a încheiat.
Am terminat misiunea, tovarășe Dreyman.
E posibil să fi primit un avertisment eronat. Îmi cer scuze.
Hai.
E un lucru pe care ar trebui să-l înțelegi, Wiesler.
Cariera ta s-a încheiat.
Chiar dacă ai fost prea deștept ca să nu lași urme.
Vei ajunge în vreo pivniță,
deschizând scrisori la aburi până la pensie.
Asta înseamnă următorii 20 de ani. 20 de ani!
Înseamnă mult timp.
"Mihail Gorbaciov ales ca șef al partidului comunist al URSS".
4 ani și 7 luni mai târziu
Zidul s-a prăbușit!
Da, Zidul s-a prăbușit!
Gărzile de frontieră au deschis porțile. Bucuria e enormă!
Oamenii vin cu miile! E incredibil!
Dragi ascultători, 9 noiembrie 1989, va intra în istorie!
În fața mea se află o tânără familie...
2 ani mai târziu
- Ce s-a întâmplat, copila mea? - Arthur al tău e mort.
Arthur...
Nu poți să te înșeli, doar de data asta? L-am văzut azi-dimineață!
Nu, soră. Crede-mă. A căzut și a murit.
Oamenii loiali l-au înconjurat, așa cum faci tu cu mine,
și în ciuda soarelui la amiază, au aruncat șapte umbre
asupra nobilului său trup.
Strivit de marea roată.
O văd, chiar dacă aș prefera să văd orice altă oroare.
De ce nu scap de viziunile astea?
Elena! Du-te acasă și jelește.
Am să-ți termin eu tura.
Prea multe amintiri, nu?
Nici eu n-aș putea sta acolo.
Dar ce am auzit? Nu ai scris de la căderea Zidului?
Nu e bine. După cât a investit țara în tine.
Chiar dacă te înțeleg, Dreyman.
Despre ce să scrii în această nouă Germanie?
Nimic în care să crezi, nimic contra căruia să te revolți...
Viața era frumoasă în mica noastră republică.
Mulți oameni realizează asta doar acum.
- E un lucru ce trebui să te întreb. - Orice dorești.
Am fost vreodată supravegheat? Toți ceilalți au fost. Eu de ce nu?
Ai fost supravegheat atent! Știam totul despre tine.
- Supravegheat atent? - Aveai microfoane peste tot.
- Întregul program. - Imposibil!
Uită-te în spatele întrerupătoarelor.
Știam totul. Știam că nu-i poți da micuței Christa ce avea nevoie.
Când mă gândesc că oameni ca tine au condus odată o țară...
Va dura puțin, trebuie să fie mai mult decât un dosar pentru tine.
Le-am aranjat cronologic.
Cele vechi deasupra, cele noi dedesubt.
Respectele mele!
Operațiunea Lazlo
Operațiunea Lazlo, subiect: Georg Dreyman,
nume de cod Lazlo, este pornită.
Informația a venit de la ministrul Bruno Hempf.
Lazlo primește un ziar vestic fără aprobare oficială.
Sugerez să nu faceți nimic
pentru a nu provoca bănuiala supravegherii.
Lazlo și CMS desfac cadourile, se pare că fac sex.
Vizitatorul a fost unchiul lui Paul Hauser din Berlinul de Vest.
Îi povestesc despre o piesă pe care Hauser și Lazlo
o vor scrie pentru a 40-a aniversare a RDG.
Așteptăm mai multe informații despre piesă,
un rezumat al intrigii...
Conținutul Actului 1: Lenin e într-un pericol constant.
În ciudat creșterii presiunii externe
el rămâne la planurile sale revoluționare.
Lenin este epuizat.
HGW XX/7...
Eu, Christa-Maria Sieland, mă dedic de bunăvoie
să lucrez neoficial pentru Securitatea de Stat.
Această decizie este rezultatul convingerii mele că...
Georg Dreyman a scris articolul din "Spiegel"
"Cel care a ajuns pe partea cealaltă".
Complicii săi au fost jurnalistul Paul Hauser...
Christa Sieland a fost arestată pe 10 martie pentru abuz de droguri,
la indicarea ministrului Hempf.
A fost eliberată la ora 13:50 pe 11 martie,
după ce a dezvăluit ascunzătoarea lui Lazlo și s-a angajat
ca informatoarea Marta.
13:50...
Deci când ea...
După cercetarea fără succes a casei pe 11 martie 1985,
și accidentul fatal al Martei, operațiunea Lazlo a fost încheiată.
Notă: Interdicția promovării lui HGW intră în vigoare de imediat.
Transfer la departamentul M, cu recomandarea
să nu i se încredințeze misiuni sub deplină responsabilitate.
10:50: Reluarea supravegherii lângă casa lui Lazlo.
La ora 15:10, Marta vine direct de la Hohenschönhausen
la apartamentul lui.
Urmează cercetarea casei și raportul.
Sfârșitul operațiunii Lazlo. HGW, 15:15.
Cine e HGW XX/7?
Oprește.
Întoarce pe strada Hufeland.
2 ani mai târziu
Bună ziua.
Georg Dreyman "Sonată pentru un om bun"
"Un roman dedicat lui HGW XX/7, ca mulțumire."
29,80.
Să o împachetez?
Nu, e pentru mine.
Subtitrarea: DVD Retail
Sincronizare și revizuire: muLineZu